Traducerea și adaptarea: F e r r a r i M i h ă i l e s c u
TRENUL DE NOAPTE
Așteapta!
Așteaptă!
Nu e o seară tocmai bună ca să pierzi trenul. Ai bilet?
Biletul dumneavoastră?!
Vorbiți englezește? Engleză!
Ok, cumperi biletul mai târziu. Trebuie să plecăm. Vremea se nasolește.
Ok Walter, hai bagă-i cărbuni!
Nu mai lătra!
Salut, Crăciun fericit!
Vodkă Kalashnikov de la Moscova, aceiași care fabrică AKM-ul.
Fă-mi pe plac, poftim, ia și gustă!
În halul ăsta o să-ți sară creierii, omule.
Cine câștiga?
Visezi la locuri mai calde?
Da.
- Cât vă datorez pentru bilet? - Ai plătit deja.
Acum 2 ore. Nu mi-ai zis unde mergi, așa că te-am taxat cu prețul maxim.
Daa, am luat cam mult la bord, la cheful de la birou.
Foarte bine domnule, e timpul sa vă cumpărați biletul.
Trezește-te somnorosule.
Nimeni nu călătorește gratis în trenul meu.
La dracu!
Poate e un stop cardiac?!
Ce?
Adica vrei să zici ca-i mort?
Da. Orice-i posibil. Poate de la alergarea aia prin frig.
Știi...
A luat o grămadă de pilule imediat ce s-a așezat.
Le halea ca pe alune și le stingea cu Vodka.
-A luat câteva și până să se suie în tren. - Crezi că a luat Cianat?
Secanol. Daca lua Cianat ar fi murit pe loc.
Secanol-ul face spume. Luat în exces, va împiedica sângele să mai urce și,
va opri oxigenarea creierului.
Ai impresia că dormi, dar apoi nu te mai trezești.
Alcoolul, accelerează procesul pe care vi l-am descris.
Stai mă fată, de unde era să știu ce lua? I-am oferit o gură acolo...
- Nu atingeți nimic. - Unde mergeți?
Voi anunța stația următoare. Asta dacă nu vreți să stați cu el aici până mâine.
Crăciun fericit!
- Dumnezeule! Stai! Trăiește. -E doar un reflex.
Reflex pe dracu. A sărit ca lovit de trăznet.
E mort.
Nu e ghinion dacă un mort te privește fix în ochi?
Am citit odată că...
dacă apucă să te vadă, înseamnă că... și ...
E ceva aici...
Nu știu de unde..... ... parcă am mai văzut cutia...
- Arată destul de ciudat. - Pune-o la loc, nu-i a ta.
Bă uscatule! Ai auzit ce-am zis?
Da.
E un cadavru chiar aici lângă noi și tu iți continui beletristica?
Ce faci?
Nașu ți-a zis s-o lași acolo.
Ce e acolo? Ce vezi acolo?
Harry. Îs Miles din expresul Nightingale. Ne îndreptam spre Maple Creek și tre...
Închide! Întoarce-te în vagonul din spate!
Mai bine te întorci la locul tău, înainte sa-ți îndes bocancu-n cur.
Ai încredere în mine!
Ia-o înainte și convinge-te!
Domnișoară! Domnișoară!
- Am crezut că v-am zis să... - Te uiți frate în cutia aia?!
Adevărat? Da.
Vezi cum reflectă lumina?
Nicio imitație nu poate face așa.
Unchiul meu mi-a zis cândva cum sa-mi dau seama de falsuri și imitații.
Și dacă el ar fi aici, ar spune că sunt reale precum moartea mătușii.
Cât crezi ca valorează?
- Aș spune pe puțin 5! - Mii?
- Ce?? Milioane. - Milioane?!
Da!
Depinde de prețul de catalog.
Am încercat deja. Sunt bine ferecate acolo.
Ai vreun ciocan, ceva?
Ar putea merge.
- Stai un pic. Ce faci? - Încă am de raportat un mort.
Stai, poate ar trebui să ne gândim mai bine înainte de regreta mai târziu. Ok?!
Adică nu zic s-o furăm, zic doar.... ok....
Poate păstrăm jumătate și să donăm cealaltă jumătate.
La clubul "Băieți și Fete..." e un grup frumos...?!
Sunt o groază de bani în fața noastră. Asta nu înseamna nimic pentru tine?
Dar dacă cineva știa ce căra mortul? Ce va fi când va veni s-o caute?
- Vom fi tare departe. - Eu nu.
Tu și fata aia veți coborî din tren. Eu nu.
Și da-ți demisia! Pensionează-te!
Ai nevastă? Poate i-ar plăcea în schimb să stea undeva unde e mai cald?!
Pot să am grijă de soția mea fără ajutorul tău... sau al morților.
Și dacă nu știe nimeni că e mort?
Ce ai zis domnișoara?
Dacă nu se raportează moartea lui, nimeni nu va ști că e mort.
Nu și-a cumpărat bilet și de aia a venit aici la Clasa I.
Nimeni nu va ști că a fost vreodată în trenul ăsta.
Dar este în acest tren... în trenul meu.
Ce ar trebui să fac, sa-l las să putrezească până la Anul Nou?
O secundă.
Deci.., ne îndreptăm spre Maple Creek.Cât timp mai avem până ajungem acolo?
- 29 de minute și 16 secunde. - Știi drumul la secundă?
Știu totul despre trenul ăsta în afară de culoarea lui preferată.
- Aici este un râu. - Râul Sturgeon.
- Cât mai avem până îl traversăm? - Îl traversăm peste 19 minute.
E suficient de lat încât să nu înghețe pe timpul iernii?
Cred ca da.
- Curenți puternici? - Banuiesc. De ce?
E locul unde putem scăpa de cadavru.
Iar daca râul are și curenți puternici, nu va exista nicio legătură între mort și tren.
Și cum e iarnă, corpul va fi prins sub ghețuri și mai e ceva până la primăvară.
Se va descompune până la oase.
Miles?
-Poate că știe fata asta cumva. -Știe cum să intre la bulău. Nu servesc.
Nu vei fi incriminat. Tu ești doar nașu din tren, care și-a făcut doar treaba.
El a fost mangă tot timpul și nu știe nimic.
Am fost... și în general sunt.
Ceea ce e adevărat.
Eu cobor la prima și e ca și când nu ne-am cunoscut niciodată.
- Așa și rămâne. - Miles!
Vino după mine și tu vei fi cel aruncat în râu, nu mortul!
De 11 ani mă ocup de vânzări și nu pot convinge un naș de tren,
să-și păstreze o avere pentru când va iși la pensie.
- Ți-am zis că mi s-a acrit de jobul meu? - Poate-ar trebui să mai insiști la nașu.
Cred că deja a anunțat.
Cum poți fi așa sigur de ce face nașu acolo?
Ce altceva căcat să facă?
Ce?
Crezi că a mințit? Ca să țină totul pentru el?
Rămâi aici!
Unicul mod de a ieși sau intra acolo este cheia mea.
Aici țin un scaun cu rotile pentru pasagerii cu handicap.
Da, sigur. Acum mai stăm de vorbă.
Ar trebui să-l învelim cu ceva, să nu fie văzut plutind pe râu.
- Am niște valize la vagonul cu bagaje. - E departe vagonul cu bagaje?
La capătul celălalt al trenului.
Trebui să-l ducem acolo, fără să fim observați.
- O iau înainte să vă asigur drumul. - Și cum ai de gând să faci asta?
Diversiune, șarm, sunt comis voiajor, ce dracu?!
Mișto joc.
Prea aproape de margine.
Poți să ataci direct. Îți vei slăbi apărarea, întelegi dar....
Nu-ți fă griji, te voi ajuta și pe tine.
Aveți asigurare de călătorie?
Compania mea este specializată în asigurări turistice, ca pentru voi, iacătă:
Întârzieri de transport, cheltuieli medicale,
externări, tamponări auto, moarte accidentală... se mai întamplă...
Și... asta-i a mea, îmi cer scuze....
Ce? Insulele Marchize?
Așa, așa, da, îți place acolo?
Se află în Pacificul de sud, chiar pe lângă voi. Ia să vă arăt....
aici avem Japonia...
Și asta e singura insulă în tot lanțul. Toate de origine vulcanică.
M-ați văzut acolo ce le-am tras-o?! Adică, ce tare sunt, frate!
Verifică vagonul ăsta. Stă o boșoroagă acolo.
Nu-ți face probleme Miles, îmbârlig așa de tare...
Nu-ți fă griji dragă... știi în meseria mea trebuie să improvizezi tot timpul.
Da, de-aia ai ajuns în trenul ăsta beat cocă fără să ai habar încotro mergi!
- Hai încetați, întârziem și scăpăm podul. - Stați calmi, sunt călare pe situație!
Haideți!
Stați!!!
S-a blocat.
Cum Dumnezeu s-a blocat?!
Oh, slava Domnului... Gata potaia lu mamaia...
Ce mai faceți voi?
Pai, între noi fie, ne-am cam umflat în stomac, dar tot trebuie să servim cina.
Ce face ăla în vagonul meu?
- Cred că voia să tragă un pic pe dreapta. - Arată de parcă ar fi un leș.
S-a cam întrecut cu băutura.
De aia l-am părăsit și eu pe cel de-al doilea soț, Alfred. Bea de se căca pe el.
Nu Puchy!
Stai așa!
Puchy, nu este manierat să deranjăm omul.
- Ați dori să vă schimbați vagonul? - Eh, poate ar fi mai bine sa-l las pe
Puchy să decidă. Chiar am încredere în gusturile sale față de oameni.
- Vă aduc eu lucrurile din cușetă. - Mulțumesc dragă.
Spune-mi pe nume, Miles.
-Ok, cât timp mai avem? - 11 minute.
- Asta e cea mai mare! - Ferește!
Trage asta.
Miles, zi-ne că avem o valiză mai mare ca asta!
- Nu. - Ce?
- Nu. - Nu?
N-am!
Ai zis că va încăpea în ceva, de aia l-am tărât atâta drum până aci.
Am zis că sunt valize în vagonul ăsta. Și că poate găsim ceva.
Adică știi mersul trenului la secundă, dar nu știi ce căcaturi ții aici?
N-am trecut în fișa postului cum să îndes cadavre în valize.
E ridicol.
La dracu!
- N-o să meargă. - Stai!, Scuze, îmi pare rău. Un plan nou.
Să regândim.
Când ajungem la prima stație, am să-l scot afară chiar eu.
Așa?! Așa?!
Am să-l ridic în spate, îl scot afară din tren... ca și cum ar fi beat criță...
ca pe un prietenul meu de pahar. Îl duc în pădure, sau... îl rezem de un tomberon.
Mă scuzați. Aici e o zonă rezervată personalului.
Căutam o cârpă, ceva.
- Cârpă? - Mi s-au murdărit lentilele.
Mulțumesc.
Auzi, dacă fetica asta nu se întoarce, înseamnă că își pierde partea?
- Ducem mortul înapoi în compartiment. - Ce?
Vom uita tot ce...
Îmi cer scuze că a durat atât. Cred că în vagonul restaurant ai un frecău.
Ce vrei să faci?
- Ei bine... improvizez. - Ce?
Voi fi iute, ok?!
Mai avem aproximativ 7 minute până traversăm podul. Corect?!
Oprește-te!
Ce s-a întâmplat, Miles?
- Ce s-a întâmplat?! - Asta-i tot ce trebuie să facem.
Vrei să-l tranșezi pe bietul om ca pe porcul de Crăciun!
Am avut un curs de autopsie semestrul trecut. Știu exact cum trebuie...
Mă fetică, tu nu mai judeci limpede. Trebuie să-ți limpezești creierii.
- Am mintea cât se poate de limpede. - Lasă cuțitul ăla jos!
Ăsta-i un satâr.
Îi ducem leșul înapoi pe locul lui, anunț autoritățile și asta-i deja decis.
- Ești de acord cu treaba asta? - Eu zic că trebuie să decidem prin vot.
Păi da, hai să votăm!
- Ridicați mână care sunteți de acord... - Băăă! Nu votăm nimic. Nu-i democrație!
Trenul meu e o dictatură nenorocită și eu sunt nenorocitul de dictator.
Așa că pune dracu jos cuțitul ăla sau, satârul, sau cum dracu-i zici
și întoarce-te dracu la locul tău și așează-te și stai dracu în cur acolo.
Bine, Miles!
Tu ești șeful!
Îmi pare rău Miles... dar am fost de acord cu un plan.
Nu al lui, nu al tău... planul meu.
Să sperăm că-l vom finaliza.
Nu mai poți chema poliția acum...
decât dacă poți să explici cum a ajuns ăsta cu capul tăiat și cu infarct.
Cum nu mai avem mult până la pod, am să-i tai și mîinile și picioarele și apoi
îl băgăm în ladă.
Cred că ăsta e riscul de a lucra cu străini. Că nu știi peste ce psihopat dai.
E dementă, are dreptate când zice că nu mai putem să chemăm poliția.
Pentru că nu mai putem explica ce-i aici.
Adevărul e că ne-a cam tras-o.
Știi, poate e totuși o idee bună să-l cobor eu la prima stație.
Găsesc un loc mișto și sigur să-l îngrop, si gata... s-a rezolvat.
Mai ales că acum știm că fetica asta n-are toată țigla pe casă..
- Da tu o ai? - Ce?
- Tu ai toată țigla pe casă? - Sigur.
Am văzut multe grozăvii la viața mea.
Dar chiar și-n cele mai negre momente, am știut tot timpul cine eram.
Hai mă, ești același om ca mai înainte.
Totul s-a schimbat de când ne-am uitat în cutia aia.
Așa e. Măi omule, e vorba de o căruță de bani aici.
Nu-i vorba de bani aici.
Când m-am uitat înăutru, m-am... m-am simțit..
Ce?
Diferit.
- Îl cobor din tren la următoarea stație - Ce?
Da. Mergi la familia ta, stai liniștită ca și cum nimic nu s-a întamplat.
- Miles? - Nu, Miles e pe tușă.
Acum eu comand aici.
- Suntem chiar pe lângă pod. - Lasă-l dracu de pod.
Jucăm acum în altă ligă și eu sunt antrenorul. Așa...
Noi vom lua și partea ta în mod cinstit pentru că îmi voi asuma un risc mai mare.
Cred că amândoi știm cine a riscat mai mult. Îl aruncăm din tren chiar acum.
Ce-ai să faci? Mă faci franjuri dacă nu mă supun?
Pot să-ți iau jugulara cu orice....
...nici nu vei simți.
Rămâi fără sânge-n creier în 5 secunde.
Avem 3 minute până la pod.
Vom termina ce am început.
Unde-i podul? Nu cumva am trecut de el?
Încă nu-l văd.
- Asta-i o tâmpenie. - Du-te înăuntru.
Unde-i podul, Miles?
E acolo, vine!
- Acum! - Ajută-mă!
- Ridică-l! - Împinge!
- Acum! - Hai să terminăm o dată.
Am reușit?
Ascundeți-vă!
Miles? Unde ești? Răspunde.
Deschide ușa! Deschide ușa!
Nimeni nu-ți deschide, nu te mai agita, nimeni nu ne-a văzut, nimeni te-aude.
Ești nebun? O să crăpăm dracu de frig aici afară.
Ba nu îngheață nimeni aici! Stai aici, mă întorc prin vagon.
- Băă, ce faci? - Mă întorc să te iau, stai aici!
Ce-ai mă, ești dement?
Miles!!!
Doamne, este așa frig aici...
Ce faci aici?
Am furat astea și mă îndreptam spre spatele trenului să vă iau de-acolo.
Da-mi cheile.
Cum te mai încalzești, să te întoci la locul tău. Și tu la fel.
- Am să duc asta la restaurant. - Nu, nu, iau eu ăla.
Întoarce-te la locul tău.
Culcă-te la loc iubit-o! Trebuie să știi că
în curând te mut de la azilul ăla de noapte la un spital.
Da. O să ai propria ta rezervă acolo, cei mai buni medici și să nu-ți mai faci
probleme de ce spun boșorogii aia.
Ce?
Nu. Sunt bine, un pic obosit. De ce întrebi?
Dragă nu-ți fă griji, pe bune. De ce ar fi ceva în neregulă cu mine?
Nu-ți mai imagina nimic.
Crezi că nu-s în toate mințile pentru ce-am făcut?
Eh, cine n-a mai tranșat cadavre așa, din când în când?!
Miles ar fi anunțat poliția dacă nu aș fi facut-o.
Nu trebuie să mi te justifici mie, ok?! Sunt comis voiajor, ai uitat?
Deși pot spune că n-am mai tăiat capete vreodată pentru comisioane.
Nu te gândi că eu aș mai fi făcut așa ceva înainte.
Nu sunt o ființă rea.
Știu, e ok. E totul în regulă.
Auzi, știi... Chiar ai încercat să mă salvezi, nu-i așa?
Adica, dacă ai fi așa fără suflet, nici măcar nu te oboseai!
Sper că ai un ciocan în cutia aia.
Sparge nenorocita asta!
Ok, feriți-vă!
- Dă-i mai tare! - I-am dat!
- Cutia asta e a dracu de tare. - Mă-ta-dracu!
- Dă-i mă! - Nici măcar nu s-a zgâriat.
Dă-mi ciocanul!
Asta e... Asta e...
Crăciun Fericit!
Ne apropiem de stație. Deschidem asta mai târziu.
Eu trebuie să cobor aici. Părinții mă așteaptă în stație.
Ok, dă-ne adresa și-ti trimitem partea prin poștă.
Nimeni nu ia cutia!
- Dacă rămâne cutia, rămân și eu. - Și cum rămâne cu ai tăi?
Treaba mea.
În ceea ce te privește, eu am coborât din tren așa cum scrie pe bilet.
Ce faci acolo?
Vă țin pe amândoi departe de priviri. Am să încui vagonul ăsta.
Mă încui cu asta aici? Care ar fi motivul?
Sănătatea mea mentală.
Ce ai să le spui părinților?
Nimic.
- Crezi că nu vor să știe unde le e fiica? - Chiar nu-mi pasă.
Și nu am să mă mai întorc la facultatea de medicină.
Și de aici, încotro?
- Undeva departe. - Da, am mai auzit asta.
Parcă te lasase-și de un an?!
De aia trebuie să te lași când ești tânăr, puștiule.
Miles, vagonul de bagaje era deschis. Adică era... larg deschis.
Cine știe?! Uite cheile aici.
Vrei să verific furtunurile alea?
Mai am un pic și scap de trenul ăsta. Am să-l las să ruginească și el în pacea lui.
- Ești bine Miles? - Da, hai să plecăm de-aici.
Vreau să-mi văd soția în dimineața de Crăciun.
Știi unde mă voi duce eu? În insulele Marchize, Pacificul de sud.
Unde Paul Gauguin și-a petrecut ulimile clipe.
- Știi, pictorul francez? - Am auzit de el.
Și-a luat femeia și copiii și s-au izolat complet de civilizație.
Perfect.
- Ești binevenită să vii cu mine. - Te apuci iar de băutură?
Nu, nu. Mai țineam un pic aici, vezi?
- Dar știi ceva? - Ce?
Nu mai am nevoie de ea.
Ar fi prima oară de la 15 ani.
Felicitări!
Chiar am nevoie să fiu promovat, știi cum e, trebuie să ai grijă de familie...
- Trebuie să-ți găsești alt loc de muncă. - Ce?
Nu poți avea grijă de o familie cu o astfel de meserie.
Întoarce-te la școală, învață și tu ceva de computere, avioane, ceva de viitor.
- Cum adică? Nu ai de gând să mă susții? - În meseria asta nu ai perspective.
- Vreau să fiu naș de tren ca tine. - Ba nu vrei să fii nimic ca mine.
- Ba vreau să fiu ca tine! - Ești surd, în pula mea?
Nu vei fi ca mine și nu vei lucra în tren, niciodată.
Deci ce zici. Putem să fim împreună: eu nu mai beau, tu ai scăpat de părinți.
Cum spunea cineva: schimbarea e un nou început...
Mulțumesc, dar... eu nu caut visele altora.
Întelegi ce vreau să zic?!
Îmi pare foarte rău, aș fi luat bilet, dar la casă pare închis.
Plătiți mai târziu.
Nu nășicule, plătesc imediat. Spune-mi, e vreun bar în tren?
Da, acum de sărbători.
Aș dori și niște rom negru și dacă ești amabil să mi-l trimiți în ultimul vagon!
Te rog, și păstrează restul. Crăciun fericit!
- Ultimul vagon e închis - Nu zău?!
Trebuia să mă întâlnesc cu un amic acolo, un tip mititel...
...domnul Cairo, a urcat la stația anterioară, nu puteai să nu-l observi.
- Nu ai idee pe unde s-a așezat? - Nu.
Vrei să zici că nu știi în ce vagon a suit?
Adică, nu-mi amintesc de niciun mititel care să fie în acest tren.
Și nimeni n-a întrebat de mine, sau să fi lăsat vreun mesaj?.. mă cheamă Gutman.
Nu.
Ei bine, atunci va trebui să-l găsesc eu însumi. Nu-i nimic.
Hai mă Miles, unde dracu ești?
Miles, domnul iși caută un amic, un tip de statură mică.
Unde-i ăla care s-a urcat la Fall Brook? Ăla de lua pastile tot timpul..?
A, acela?! Pe ăla îl căutați?
- Deci s-a urcat în tren până la urmă?! - Da.
Adică, nu. Adică s-a urcat dar, a coborât.
- A coborât? - A coborât? Când? Eu n-am văzut.
N-a avut bani să-mi plătească biletul, așa că a coborât înainte ca trenul să plece.
Și de ce nu mi-ai zis așa de la bun început?
N-am făcut legătura, sunt mulți pasageri acum cu sărbătorile astea.
- Ce, pasageri... - E greșeala mea.
Îmi cer scuze.
La dracu.
- Nu poți să-l suni să vezi unde e? - Nu am să-l mai văd niciodată.
M-a trădat.
Nu s-a putut abține.
Nu ai numărul lui de telefon sau...?
- Frankie, ia vezi tu ce-i prin bucătărie! - Ok.
Mai doriți ceva, domnule? Sunt prin zonă, dacă aveți nevoie.
- Bună, Miles un Crăciun foarte fericit! - Mulțumesc, la fel și ție.
Puchy abia așteaptă micul dejun.
Eu voi lua un coniac mic în loc de ceai.
Cred că e normal să ridicăm și noi un păhărel în numele Domnului de ziua Lui.
Ce frumos, elegant și festiv ai ornat aici..
Uite Puchy, exact așa cum îți place. Cine-i norocosul?
Ăăă, Miles apropos, domnul ăla a dispărut..
Nu știi... mititelul ăla beat, pe care nu l-a agreat Puchy.
Nu mai e pe scaunul ăla. Poate a coborât la ultima oprire?!
Că să știi, eu chiar vreu să revin la locul meu. Noul vagon are un tangaj groaznic.
Miles, poate ai adus și un pic de noroc de data asta.
Unde e?
Dă-mi cutia, sau o să le ștergi ăstora doi creierii de pe jos.
Doar, imi scot cheile din buzunar.
- Să nu încerci vreo șmecherie! - Nu domnule.
Mie îmi plac creierii mei, acolo unde sunt ei.
Trebuie să merg acolo în spate.
Mișcă-te!
- Toți. - Ok. Cum zici tu.
Stai!
E fierbinte?
Sunt fierbinți lateralele cutie?
Nu.
Pune-o pe canapea aia!
- Mai știe careva din tren de cutia asta? - Nimeni.
Nu mai știe nimeni.
Partenerul meu a fost urmărit.
Mi-a zis să ne întâlnim în tren, pentru că se temea pentru viața lui.
Noi n-am știut. Individul era varză de la buline și vodkă.
- Spune adevărul. - Adică....
Au fost mai multe pastile decât vodkă, dar...
Înapoi! Nu iei nimic, e a noastră.
Trebuie să-mi dați cutia! Nu trebuie să mai pierdem timp!
- Pleacă o dată de-aci! - Nu înțelegeți nimic.
- Mai sunt care o vor, nu sunt singurul. - Care mai sunt? Cine?
Competitori, rivali, inamici... ne urmărim unii pe alții, lucrăm împreună, ne trădăm între noi.
Scotocim lumea de forțe malefice. Vă puneți viața în pericol.
Te rog, plecă! Pleacă!
Oricine se uită înăuntrul cutiei, va fi mort până la răsărit.
Fără excepții.
Auzi, singurul mort vei fi tu, dacă nu pleci în pilea mea de-aci.
Cea mai oribilă moarte cu putință. Moartea din-năuntru: corupția sufletului.
Dacă vreți să evitați să aveți soarta asta, lăsați-mă s-o distrug.
Și știu cum să procedez. Am cheia, o deschid și apoi distrug maleficul de acolo.
Poți s-o iei, s-o distrugi. Tot ce vrem sunt nestematele din interior.
Nestemate?!?
- Asta ai văzut tu? - Da.
Ce comun.
Miles? Răspunde, răspunde!
A fost legitimă apărare... încerca să... a încercat să ne omoare.
A fost legitimă apărare, că a încercat să ne omoare, Dumnezeule.
Cum se va termina asta?
- De data asta mult mai repede! - A fost legitimă apărare.
Îl vom arunca. Suntem aproape de vreun râu, sau lac?
Miles, unde ești? Avem un G20, auzi, G20!
- Ce înseamnă G20? - Oprire neprogramată.
Care ar fi rațiunea pentru o oprire neprogramată?
Dumnezeule!
Mergi înainte, reține-i acolo și descuie o cușetă, patul de deasupra.
Unde a vrut să bată cu moartea până la răsărit? Coruperea sufletului?
- A vrut doar să ne sperie. - Și chiar a reușit.
Aș vrea să nu fi văzut vreodată diamantele alea nenorocite.
Diamante? Ești discromat? Sunt smaralde.
Cine a mai auzit de dimamante verzi?
Sunt diamante, diamante albe.
Nu!
Nu, nu e ce-am văzut eu.
Miles? Răspunde? Răspunde!
Cum de nu ai văzut smaraldele? Erau așa frumoase, erau minunate.
Dacă vrei să le mai vezi, vino-n pielea mea să mă ajuți cu mortul ăsta.
Valiza a atras privirile imediat cum treci podul.
Pescarii la copcă ziceau că s-a deschis la impact,
răspândind părți umane peste tot pe-acolo.
Brațe, picioare și o țeastă.
- Ce maniac ar face așa ceva?
Miles, trebuie să văd lista pasagerilor.
Deschide-o!
- Ok, așteaptă-mă aici! - Unde te duci?
Deschide!
- Nimeni nu e în cușete, da? - Au fost încuiate pe timpul nopții.
- De ce-mi pui lucrurile acolo sus? - Ai să te urci acolo!
- Ce? - Urcă-te acolo imediat!
Nu, nu, nici de-al dracu... de ce m-aș...
Invitația ta e încă valabilă?
- Ce? - Insulele Marchize, tu și cu mine?
Deci, cine bea Kalashnikov?
Nu mai am încredere în Miles, va ceda la presiunea poliției.
El nu-i ca noi. Nu și le dorește suficient de mult.
De acum înainte ține doar de noi doi.
Și noi ce ne dorim așa de mult? Chiar și noi am văzut lucuri diferite în cutia aia.
- Vrei să renunțăm? - Nu, doar că...
Doar că ce?
Încerc să realizez ce dracu se petrece aici. Totul e așa derutant.
Nu trebuie să fi derutat.
Urcă-te sus acolo și voi avea eu grijă de restul, e bine?
Cum ne vei scoate de aici? Vrei să arunci totul pe Miles?
Ține de noi să ne alegem cu crema.
Și cum faci?
- Ai încredere în mine? - De ce aș avea?
Știi de ce.
- Acum, urcă-te sus! - Nu.
...și ultimii doi au plecat de-aci dimineață și nu sunt pasageri care să mai stea în...
Domnișoară, sunt detectivul Melvil. Și nu cred să fi Pete Dobbs?!
Sunt destul de necăjită că părinții mei mi-au ales numele ăsta.
Acest compartiment trebuia să fie liber și încuiat.
Eram foarte obosită și am intrat cu forța.
Nu mi-am dat seama că e o infracțiune și că se va opri tot trenul pentru asta.
- Cum vă cheamă? - Cohle White.
Domnișoară, aici scrie că trebuia să cobori la Maple Creek.
Trebuia? Adică a trecut stația mea?
Ai mei or să facă spume.
Mama pregătise curcanul de Crăciun.
O să facă rau.
- Ai fost singură aici tot timpul? - Desigur.
- Dormi mereu goală în paturi străine? - Depinde de pat.
Eh, nu voiam să-mi șifonez rochia de Crăciun.
- Facem interogatoriul la restaurant. - Interogatoriu?
Ai 10 minute să te îmbraci.
Deci, Pete Dobbs e în tren de 2 ore și tu nu te-ai obosit
să știi cum arată?
Dormea tot timpul și... pur si simplu nu i-am putut vedea fața.
Nu, nu ne-am uitat bine la fața lui, nu-i așa Puchy?
Dormea când l-am văzut la mine în vagon.
Și Miles, acest nășic fermecător,
a zis că săracul, și-a cam băut mințile cu Crăciunul.
Era criță, mangă, și avea o mulțime de sticluțe din acela cu alcool.
- Ai văzut cumva să fi avut o valiză mare? - Da, era una demodată.
Și ai văzut cumva dacă a dus-o la vagonul de bagaje, la începutul trenului?
A lăsat-o acolo la primul vagon, chiar înainte ca eu sa ajung în cușetă.
Când am ajuns la vagonul de bagaje, ușa de încărcare era larg deschisă.
O fi rămas așa de la ultima stație?! Și acest Pete Dobbs a dispărut?
Poate că el a fost cel care a deschis ușa.
Ca să scape de cadavru.
Și deci, unde e acest Pete Dobbs, dacă în tren nu e?
În insulele Marchize. El vroia să meargă acolo.
Mda!
De origine vulcanică!
Alo? Ce se întâmplă?
Du astea la probe.
Miles, rămân la bordul Expres-ului.
Îl ducem la depou unde va fi sigilat pentru dovezi.
Miles, nu mai putem sta!
Scoate-mă din conserva asta..
Hei, ce faci acolo?
Ce faci?
Nu pot să respir! Fă 'n pula mea, nu mai pot să respir!
Te duci la vagonul de bagaje și aduci toate valizele în cușetă.
- Toate valizele? - Pentru toate cadavrele.
Stai mă fată.
E mort?
Depinde cât oxigen i-a mai rămas.
Doar noi doi mai suntem.
Hai mă Miles, e planul perfect.
Vor tot căuta corpul și după ce nu-l vor găsi
vor clasa cazul din lipsă de probe, iar noi vom fi curați.
Așa ca du-te după valize!
Nu voi avea de-aface cu așa ceva.
Vrei să-ți mai vezi soția vreodată?
Ești chiar dusă, fată.
Știi asta, nu-i așa?!
Da, dar e tot ce ai, așa că du-te după valize.
Acum!
Pete...
Înapoi boșorogule! Dă-te-n spate!
În genunchi!
Mărturisesc, vă spun totul.
Am zis să stai în pula mea-n genunchi!
Nu!!!
Așa Miles, acum avem trei cadavre în loc de două.
Omul avea dreptate, trebuie s-o distrugem, înainte să ne distrugă ea.
- Dacă nu, vom fi morți până la răsărit. - Deschide clapa aia.
- A dispărut! - Dă-te!
- Unde-i? Unde-ai pus-o? - Poate, poate...
Poate a alunecat spre spate?!
Ultimul vagon e încuiat.
Unde-i cutia?
- Unde ai pus-o? Tu ai luat-o! - Nu știu ce vorbești acolo.
Știu că tu ai luat-o că doar tu mai ai cheia.
- Miles... - Spune unde este?
E a mea acum. Voi păstra aurul pentru mine.
Aur...?!?
Mă puștiule, ascultă-mă!
Rămăsesem încuiată.
- Ce ai văzut acolo, nu-i real. - Mda, sigur, aurul e fals.
De aia ai aruncat din tren un cadavru și ai lăsat-o în "grija" poliției.
E doar o iluzie în mintea ta.
Nu e niciun aur, diamante, rubine, sau smaralde, nimic, nici măcar...
- De ce nu-ncetezi?! - Nu-ți ruina viața cu asta, crede-mă!
Să te cred?! E o glumă?
Tu nu ai încredere în mine să am grijă de trenul tău prețios.
Dar tu te încrezi în niște străini?! Nicio problemă.
Voi avea un bebe cât de curând, care trebuie crescut.
Și tu îmi spui să ce?! Să-mi caut o slujbă mai bună! Să te fut! Să te fut!
Puștiule, nu ești tu cel care vorbește acum.
Te-ai uitat înăuntru acolo și...
Nu mai îmi spune puștiule! Nu mai îmi spune puștiule!
Nu ești altceva decât un hodorog dezgustat de viața sa.
Ești un mare perdant.
Nici măcar nu ești în stare să ai grijă de nevastă-ta care moare acolo în spital.
Eu nu voi fi ca tine, ci voi fi capabil să ofer familiei mele...
Doamne!
Dă-te de lângă el!
- Oprește trenul acum! - Încetează!
- Oprește-n dracu trenul ăsta! - Nu o pot face din acest vagon.
- Dacă nu-l oprești în 60 de secunde... - Frâna de urgență este în celălat vagon.
- Nu mai minți! - Nu mint!
- Are dreptate. Are dreptate. - Taci.
Mai bine îmi spui unde-mi este cutia.
Oprește trenul ăsta nenorocit!
Frumusețe!
Te rog, te rog ajută-mă!
Frankie!
- Ce-i ce s-a întamplat? - Trebuie să plecăm de-aici, acum!
Miles, ce faci aici?
Trebuie să fim tăcuți, că ne omoară ăia.
- Miles, te înșeli! - Liniște, deja l-au omorât pe Frank.
A trebuit să-i omor pe amândoi... îmi stăteau în drum.
Legenda e adevărată: când se înfierbântă cineva trebuie să moară.
Ieși de-acolo!
Ăsta căuta și el cutia de ani de zile, la fel de obsedat ca noi ceilalți.
Nu s-a deghizat niciodată de două ori la fel.
Nu-ți fă griji... nu te omor. Decât... dacă voi privin înăuntru, corect !?
Asta ar trebui să o răcească.
- Dar ce e? De unde provine? - Depinde pe cine întrebi.
Omul care a urcat în tren, domnul Gutman,
a spus, că cine se va uita înăuntrul cutiei, va fi mort pănă la răsărit.
Toți zic așa.
Și eu m-am uitat...
- Ce vrei să faci? - O voi distruge.
Ce altceva credeai?
Gutman a zis că există o cheie și dacă o deschidem, putem distruge ce-i acolo.
Pleacă de lângă chiuvetă.
Cadavrul lui Gutman e într-o cușetă. Trebuie să aibă cheia pe undeva.
Eu nu vreau să o deschid, Miles. Și nici tu!
- Nu vrei s-o distrugi? - Vreau ca guvernul meu s-o analizeze.
Nu trage. E mecanicul.
De ce ai venit?
Frânele sunt moarte, comenzile nu mai răspund, iar trenul nu poate fi oprit.
Pare că merge de capul lui.
- Sună la dispecerat. - Nu mai avem nicio legătură.
Ne vor devia spre o linie moartă. O să ne facem pulbere.
Treci aici!
Trebuie să ne desprindem de locomotivă, dar trebuie s-o facem rapid.
Bună Miles.
Boșoroaga aia trebuia să-și dea seama...
când împuști pe cineva, să țintești ceva vital...
...de preferință țeasta.
Să mergem!
Vrea să ne ucidem între noi. De să-l lăsăm să câștige?
Te va ucide poate pe tine, dar niciodată pe mine!
Eu sunt cea pe care o căuta de atâția ani de zile. Eu sunt cea la care vrea să fie.
De ce crezi că m-a scăpat de glonțul babei?
Pentru că mă iubește! Mă iubește!
Și eu la fel.
Hai, prinde-mă de mână!
Hai acum, prinde-mi mâna!
Hai! Prinde-mă de mână!
Ia de-aci nenorocito!
Pleacă! Nu!
Traducerea și adaptarea: F e r r a r i M i h ă i l e s c u
rbi_intelliware@yahoo.com